Tule tänne, pikku härkä.
Jos teet minulle jotain, tapan sinut.
- Teit minut melkein sokeaksi. - Päästä minut menemään.
Jos puret minua, puren sinua takaisin.
Tekisi mieli heittää sinut veteen.
Kumautan kivellä. Katkaisen niskasi.
Suu kiinni. Suu kiinni.
- Missä muut ovat? - En ikinä kerro sinulle.
Katsokaa mitä löysin.
- Kuka hän on? - Hän on kylästämme.
Vai siellä he olivat. Piilotitte heidät.
Niin piilottivat. Mutta hän ei sano minne.
He pelkäävät. Tyttö pelkää meitä kaikkia.
Perheet pelottelivat, että raiskaisimme heidät.
Olisimme saattaneetkin raiskata.
Teidän olisi kuitenkin pitänyt luottaa meihin.
Mutta tehkää kuten lystäätte.
Miksi et tuonut heitä kaikkia takaisin?
Miksikö? Antaa heidän jäädä.
Löytäköön Calvera heidät. Hän pitää heistä huolen.
Tuo heidät takaisin.
Näytä hänelle tietä.
Ma´am.
Tulehan enkelini.
Varovasti, poika.
Varovasti.
On hienoa, että te señoritat laitoitte meille päivällistä.
- Onko ruoka hyvää? - Upeaa.
Kanaenchiladoja, paahtopaistia ja riisiä. Aika hyvää.
He osaavat laittaa ruokaa. Käy käsiksi, sitä on kilokaupalla.
Tiedättekö mitä kyläläiset ovat syöneet siitä asti kun tulimme tänne?
Tortilloja ja papuja, siinä kaikki.
- Kiitos. - Ei kestä.
Olisiko kotona kiitollinen isosisko?
- Ei, herra. Paljon kiitoksia. - Ei kestä.
Yksi, kaksi, kolme, neljä.
Purista.
Miguel, enkö käskenyt sinua puristamaan?
Aivan kuten vuohta lypsäessä, Miguel.
- Mutta innostun niin. - No älä sitten innostu.
Tällä kertaa purista. Hitaasti, mutta purista.
Selvä, purista.
Purista.
Kuule. Älä ammu kiväärillä.
Pidä siitä kiinni näin ja käytä sitä lyömiseen. Onko selvä?
Selvä.
Flaco.
Hyvää iltapäivää.
Hei vaan.
Olemme tulleet hakemaan teidät kylään.
- Kylään? Minutko? - Kaikki kylän ulkopuolella asuvat.
Voi ei.
Emme voi suojella teitä täällä.
Rojas antaa teille yösijan talostaan.
Rojas? Hänen juttunsa pitkästyttävät minut kuoliaaksi.
No, ehkä,
- ehkä joku toinen sitten? - He ovat kaikki maajusseja.
Maajussit eivät puhu muusta kuin lannoitteista ja naisista.
En ole koskaan suuremmiten innostunut lannoitteista.
Naisiin menetin mielenkiintoni 83-vuotiaana.
Minä jään tänne.
Mitä teette, kun Calvera tulee?
Minun iässäni pikkujännitys on vain hyvästä.
Älkää huoliko. Miksi hän minut tappaisi?
Ammukset maksavat.
Selvä. Tehkää niin kuin tahdotte.
Huolikaa vain itsestänne.
Oletteko valmiina häntä varten?
Mitä jos hän tulee juuri nyt?
Muistuttaa minua kaverista, joka putosi 10. kerroksesta.
Mitä hänestä?
lhmiset kuulivat joka kerroksessa hänen sanovan ´´Toistaiseksi kaikki hyvin.´´
Toistaiseksi kaikki hyvin.
He näkevät ensimmäiseksi tuon ojan.
Lisää vettä maissille.
- Paljon uusia muureja. - Kylän kunnostustöitä.
Hei Chris,
entä verkko?
Jos hän ei osaa varoa sitä.
Jos hän ratsastaa siihen vahingossa.
Jos, hyvä veli.
Jos.
Jep.
Minun olisi pitänyt arvata, kun mieheni eivät palanneet.
- Kuinka monta he palkkasivat? - Tarpeeksi.
Uusi muuri.
Uusia muureja on paljon. Joka puolella.
Ne eivät pidättele minua ulkona.
Niiden tehtävä onkin pidätellä sinut sisällä.
Kuulitteko? Olemme loukussa.
Kaikki neljäkymmentä. Näitä kolmea vastaan.
Vai onko teitä neljä? Ei heillä olisi varaa palkata enempää miehiä.
Me annamme määräalennusta.
Viisi.
Viidestäkään ei pitäisi olla liikaa vaivaa.
Teille ei tule lainkaan vaivaa - jos jatkatte matkaanne.
Jatkamme matkaa?
Menen vuorille talveksi. Mistä saan ruokaa miehilleni?
Ostat tai kasvatat sen itse.
Tai ehkä teet työtä sen eteen.
Seitsemän.
Minusta tuntuu, ettette ole ratkaisseet ongelmaani.
Sinun ongelmiesi ratkaiseminen ei kuulu meille.
Meidän tehtäviimme kuuluu lyijyn käyttö.
Niin meidänkin. Olemmeko siis samalla alalla?
- Vain kilpailijoina. - Miksei yhteistyökumppaneina?
Entä jos tarjoan teille puolet?
- Mistä? - Kaikesta. Viimeiseen jyvään asti.
Entä kylän asukkaat? Mitä heille tapahtuu?
Jätän sen teidän huoleksenne.
Pitäisikö meidän huolehtia tuollaisista pikkuseikoista?
Se voi jopa olla pyhäinhäväistys.
Lampaat keritään vain siksi, että ne ovat lampaita.
- Mitä sanot? - Jatkakaa matkaa.
Kuulitko Sotero?
Kuulitko mitä hän sanoi?
Jatkakaa matkaa.
Minulle.
Käskemme hänen itsensä jatkaa matkaa ennen kuin suutun.
Hänen ja muiden.
Koska jos joudun lähtemään tyhjin käsin,
kaikki kyläläiset joutuvat vastaamaan siitä - kun tulen takaisin.
- Sinä et tule takaisin. - Miksi en?
Sinulle ei jää yhtään aseita.
Ottakaa ne koteloista ja heittäkää maahan.
Suurin virheeni oli se, että olin liian antelias.
Jätin kyläläisille liikaa ja he palkkasivat apureita minua vastaan.
Ennemmin tai myöhemmin kaikesta tekemästään joutuu vastuuseen.
Sinä olit turvassa.
Minua vastaan ratsasti kymmenen kirkuvaa miestä.
- Viimeksi heitä oli viisi. - He lisääntyvät kuin jänikset.
Kymmenen. Kymmenen.
- He saivat potkun takapuoleen. - Jos yrittävät vielä, saavat toisen.
- Revimme heidät kappaleiksi. - Hautaamme heidät kaikki.
Onko heistä merkkejä?
- Ei. - Se on huono merkki.
Voitko kuvitella? Tunsin hänet, kun hän oli hiljainen hiirulainen.
En ole ollut niin peloissani. Polveni olivat kuin hyytelöä.
- En olisi ikinä uskonut. - No hän jättää meidät nyt rauhaan.
- Luuletko niin? - Tietysti.
Hän menee muualle. Toisiin kyliin -
toisiin kyliin, jotka eivät vastusta kuten me.
Seòor.
Naapurit, juon maljan ystäviemme kunniaksi.
He antoivat aseet, taistelivat puolellamme, ja elävät ikuisesti sydämissämme.
He eivät ole siis vielä menneet.
- Näitkö vilauksen pyssystä? - En.
- Heitä näyttää olevan kaksi. - Kolme.
Hölmö kakara pääsee hengestään.
Chico. Pysy paikallasi.
- Kolmeko? - Kolme.
O´Reilly? Näetkö heidät?
En. He ovat liian kaukana puiden keskellä.
- Chris. - Niin?
Yritä päästä ylös kalliolle. Annan sinulle suojatulta.
Chico, pidä silmällä takaovea.
Menkää takaisin.
Mikä hätänä? Ettekö kuule hyvin?
Matalaksi. Ja pysytelkää matalana.
Hullut kakarat. Teihin olisi voinut sattua.
- Niin sinuunkin. - Se ei ole sama asia.
- Tämä on minun työtäni. - Se on meidänkin työtämme.
Kaikki sanovat ´´Menkää piiloon. Pysykää poissa näkyvistä.´´
- Mutta me emme pelkää. - Hän on rohkea. Se on totta.
Niin hänkin. Me kaikki olemme - jokainen kylän pojista.
Meillä oli kokous, vedimme tikkua ja päädyimme sinuun.
Mitä tarkoitat, päädyitte minuun?
Jos kuolet taistelussa, kostamme puolestasi.
Ja tuomme haudallesi tuoreita kukkia.
Se on lohduttavaa!
Sanoinhan, että hän arvostaisi sitä.
Älkää pojat olko pettyneitä ellei suunnitelmanne toteudu.
Emme olekaan. Jos jäät henkiin, olemme yhtä iloisia.
Ehkä jopa iloisempia.
Ehkä.
Näetkö heidät?
En.
Hikoilevatko sinun kätesi ennen taistelua?
- Joka kerta. - Minun hikoilevat nyt.
Omituista...
Kädet hikoilevat,
mutta suu on kuiva.
Sen luulisi olevan toisin päin.
Häiritseekö jutteluni sinua?
Juttelen vain siksi, että...
olen peloissani.
Toivot, että olisit antanut satosi Calveralle, vai mitä?
Kyllä
ja en -
samanaikaisesti.
Kyllä, kun ajattelen... mitä hän saattaa tehdä.
En, kun muistan, miltä minusta tuntui tänä aamuna
kun näin hänen juoksevan
meitä karkuun.
Hitto,
siinä vasta tunne, jonka vuoksi kannattaa kuolla.
Oletko itse koskaan tuntenut sitä?
En pitkään, pitkään aikaan.
Kadehdin sinua.
- Mitä sinä täällä teet? - Et saisi tehdä noin.
- Mene takaisin. - Et saisi ottaa turhia riskejä.
Selvä, en ota. Mutta mene takaisin.
- Koskeeko siihen? - Mihin?
Ei.
Anteeksi, että tein niin, mutta luulin että...
- Tiedät kyllä, mitä luulin. - Kyllä, kyllä. Tiedän.
En minä sinua pelännyt, vaan isäni.
Hän sanoi ´´Pysy poissa niiden miesten luota.´´
´´He ovat julmia. He ovat raakoja.´´
Hän on oikeassa. Tiedätkö sen? Hän on oikeassa.
Mene nyt kotiin.
Hän on väärässä.
Mene silti kotiin, ennen kuin hän saa tietää, että olet täällä.
Hän tietää jo.
Hän sanoi rankaisevansa minua hävyttömyydestäni.
Mutta minä en välitä siitä.
He jäivät kiinni. He jäivät kaikki kiinni.
- Asia on hoidettu. - Yrittävätköhän he uudestaan?
Epäilen sitä. He luulevat, että olemme yhä ulkona odottamassa.
Eikö Calvera ole mennyt?
Luulitko, että se tapahtuisi niin helposti?
- Mitä nyt teemme? - Mitä luulisit?
- Minäkö? - Mehän teemme töitä sinulle.
Mitä muuta voimme tehdä kuin odottaa?
- Seuraava siirto on Calveran. - Selvä.
On parasta tehdä vahdinvaihto. He ovat väsyneitä.
- Jos sinä olisit Calvera,... - Niin?
..lähtisitkö pois, jos joutuisit maksamaan näin kalliin hinnan?
- Kyllä, lähtisin. Mutta... - Mutta mitä?
En ole Calvera.
Ottakaa kiväärit ja bandolerat ja jakakaa ne kaikille.
Nyt mennään ulos vartioon.
Ruokaa, nainen.
Heillä on nälkä.
Se oli... se oli upein...
Uusi hattu sinulle, poika.
- Miltä näytän? Tä? - lso parannus ulkonäköön.
Arvaa mitä? Sinusta ja tästä hatusta tehdään vielä laulu.
Tällaiset kylät tekevät laulun mistä vaan ja laulavat sitä vuosia.
- Onko sinusta tämä sen veroinen? - Eikö sinusta?
On kysymys vain kiväärillä ampumisesta. Siinä ei ole mitään erikoista.
Hei, miten voit puhua noin?
Olet saanut kaiken kiväärisi avulla. Eikö se pidä paikkansa?
- No, eikö se pidä paikkaansa? - Jep, pitää. Joka sana.
Jonkin ajan päästä alat kutsua tunttuja baarimikkoja etunimeltä.
Vuokrahuoneiden määrä: 500. Kapakka-aterioiden määrä: 1 ,000.
Koti: ei. Vaimo: ei. Lapsia:
ei.
Tulevaisuuden näkymät: nolla.
- En kai unohtanut mitään? - Unohdit.
Paikat, joihin olet sidoksissa: ei yhtään.
lhmiset, jotka vaikuttavat sinuun: ei yhtään.
Miehet, joiden tieltä astut syrjään: ei yhtään.
Nöyryytyksiä nielty:
ei yhtään.
Vihamiehiä: ei yhtään.
Eikö yhtään vihamiestä?
Elossa.
Tuollaisesta matematiikasta minäkin pidän.
Niin minäkin pidin sinun iässäsi.
Anna nämä jollekulle, joka osaa käyttää niitä.
Jep.
Kysyisitkö Calveralta, mitä hänellä on tänä iltana mielessä?
Tee niin. Ja minä kirjoitan itse sinusta laulun.
Andrés, Lorenzo ja Felipe eivät koskaan palaa.
Siinä on kolme.
- Armando on plazalla. - Siinä on neljä.
Jorge ja Memo solassa, missä he jäivät kiinni salaiseen verkkoon.
Hitto heitä!
viisi ja kuusi.
Emilio, joka tuli muurin yli.
Seitsemän.
José lähellä lähdettä.
Kahdeksan.
Gregorio lähellä lähdettä.
Siinä on yhdeksän.
Yhdeksän.
Fortuno vesiojan luona.
Rico pellolla, jossa hänet pilkottiin.
Siinä on 10 ja 1 1 .
Jatka.
Puhu.
He ovat kuitenkin kaikki kuolleita. Unohda heidät.
Meitä riittää vielä kostamaan.
Manalaan menneiden ystävämme puolesta.
Älkää, ei.
Kaikki on hyvin. Kaikki on hyvin.
Se oli vain painajainen.
Älä pelkää.
´´Älä pelkää´´?
Käytin juuri niitä sanoja.
10 000 kertaa päivässä.
Seòor, älkää rangaisko itseänne.
Monta taistelua nähneenä miehenä olet varmaan todella urhoollinen.
Kunnes menettää hermonsa.
Sen tuntee itse.
Sitten sitä vain odottaa
kiväärinlaukausta, joka on nopeampi kuin oma.
- Seòor, älkää. - Ja valheet, joita kertoo itselleen.
Vihamiehiä ei ole
elossa.
En enää jaksa laskea vihamiehiäni.
- Mutta olette nyt ystävien keskuudessa. - Niinpä.
Viimeinen, täydellinen typeryys:
tulin tänne pakoon.
Karkuri pakoilee taistelukentän keskellä.
Yksi.
Kerran olisin saanut kiinni kaikki kolme.
Tiedämme mitä pelko on.
Elämme sen kanssa koko ikämme.
Vain kuolleilla ei ole pelkoa.
Rico.
Hetki vaan, äiti.
Olemme nukkuvinamme kymmenen minuuttia ja palaamme sitten vartioon.
- Sopiiko, Bernardo? - Kyllä, mutta et sinä, Juan.
Sinä olet liian nuori. Mennään.
Bernardo O´Reilly.
Sinut on adoptoitu.
Jep, se on todellinen nimeni.
Meksikolainen äiti, irlantilainen isä, ja minä siinä keskellä.
Katsokaa tarkkaan. Näin se tapahtuu.
Näettekö? Kaikki kolme oikein päin.
- Luuletko pystyväsi siihen? - Tietysti. Se on helppoa.
Lyötkö vetoa asiasta? Pienillä panoksilla?
- Tiedät, ettei meillä ole rahaa. - Ei sen tarvitse olla rahaa.
Mitä tahansa olettekin kätkeneet Calveralta -
- kuten jalokiviä. - Jalokiviä?
Jep. Kuulin että vuorilta on kaivettu paljon jalokiviä.
Opaaleja, smaragdeja, safiireja.
- Kyllä. Se on totta. - Sitä ei voi kieltää.
No sitten.
Ei. Kun olet lopettanut, niiden täytyy olla oikein päin.
Saanko yrittää taas?
Vielä niistä jalokivistä... Mistä niitä on löydetty?
Kuten sanot, seòor, vuorilta.
- Mistä vuorilta? - Sitä en osaa sanoa.
Nyt onnistui.
Antaa sen olla. Miksi et voi kertoa?
Koska en ole koskaan löytänyt jalokiviä.
Tarkoitatko atsteekkien aarteita vuorilta, josta espanjalaiset tulivat?
Tarkoitan juuri niitä. Atsteekkien aarteita. Oletteko löytäneet niitä?
Luoja, jos olisin, en istuisi nyt tässä.
Asuisin kaupungissa, isossa palatsissa.
Sanokaa sitten, miksi Calvera yhä edelleen roikkuu täällä?
Calvera... Aamulla hän on jo mennyt menojaan.
Ei, hän ei ole.
- Hän ei mene mihinkään. - Miksi sanot niin?
Ei Calvera ensi talven ruoasta murehdi.
Hän murehtii sitä, että miehet eivät ole syöneet kolmeen päivään.
Maissin hinta on nousussa.
- He ovat nälkäisiä. - Mistä tiedät?
- Nälkäisiä ja rahattomia. - Mistä tiedät?
Kävin siellä.
Meidän on paras valmistautua heitä varten.
- He kuolevat tai voittavat. - Válgame Dios, jos he voittavat.
- He eivät voita. - Vain Luoja voi sanoa sen varmasti.
Meidät on piiritetty. Olemme alakynnessä. Mitä teemme?
Jatkamme taistelua.
Haluatko nähdä meidän kuolevan yksitellen?
Ei teitä siksi palkattu.
- Kun on aloitettu, on jatkettava. - Ymmärsit sen, ja niin hänkin.
En välitä siitä.
Menkää pois. Kaikki. Hypätkää hevosillenne ja menkää.
- Calvera saakoon ruokansa. - Saakoon mitä haluaa.
- Ainakin jäämme eloon. - Hiljaa. Ja kuunnelkaa minua.
Ei. Heidän on helppo käskeä meitä taistelemaan.
Heillä ei ole poikia, tyttäriä, vaimoja.
Menkää. Nyt, ennen kuin on liian myöhäistä.
Sitäkö te haluatte?
Vastatkaa minulle.
Kuka haluaa jatkaa ja kuka haluaa luovuttaa? Haluan tietää sen nyt.
Älkää olko tyhmiä. Teette kylästämme hautausmaan.
Käskekää heidän mennä. He eivät voi tehdä muuta.
Minä kerron, mitä voin tehdä.
Voin tappaa ensimmäisen, joka edes vihjaisee luopumisesta.
Ensimmäinen mies varokoon, koska ammun hänen aivonsa pellolle.
Aloitimme tämän taistelun ja aiomme saattaa sen päätökseen.
Teidän kanssanne tai ilman teitä.
Tehtävämme on kieltämättä liian vaikea,
mutta meidän täytyy puhua siitä, mitä teemme seuraavaksi.
Alamme käyttää enemmän järkeä.
Kuvittelimme saavamme peloteltua Calveran muualle.
- Kuvittelimme väärin. - Täällä ei ole muita kuin me.
- On mahdotonta tietää kaikkea. - En väittänytkään niin.
Sanon vaan, että joskus on taivuttava tuulessa tai murtuu.
Haluatko mennä?
Ehkä. Kylä ei ole huonommassa jamassa kuin ennen tuloamme.
Unohdat yhden asian. Teimme sopimuksen.
- Ei virallista sopimusta. - Siksi sitä täytyykin noudattaa.
Ylväs ajatus, mutta nykyisen tilanteen huomioon ottaen,
- en ole niin varma... - Epäonnistuminen on liian mahdollista.
- Aivan liian mahdollista. - Lähdemmekö siis pois?
Emme.
Vähennämme epäonnistumisen mahdollisuutta.
Ratsastin vuorille vartioiden ohi,
suoraan heidän leiriinsä.
lstuimme siellä tupakoiden, keskustelimme asioista.
Me, sitten...
Yhtäkkiä Calvera ilmestyi paikalle.
Aivan viereeni. Kun kerroin uutisen muille,
sinun olisi pitänyt nähdä Brittin ja Chrisin ilmeet.
He ovat nähneet yhtä ja toista ja myös tehneet kaikenlaista.
Heihin ei ole helppo tehdä vaikutusta. Ei todella.
Mutta kun he katsoivat minuun, tiesin, että olin yksi heistä.
Sinun on myös syytä katsoa minua tarkkaan.
Olenko mies, joka asuisi tällaisessa paikassa?
Joka kyntäisi peltoa elääkseen?
Tulisiko minusta viljelijä - maajussi?
Ymmärrätkö mitä sanon?
Mihin tahansa he menevät - Chris, Vin, Britt, ja muut -
minä menen mukaan.
Ja sinun on turha luulla, että saat minut muuttamaan mieleni.
Haluan että ymmärrät sen.
Haluan sinun ymmärtävän, että
tämä
ei johda mihinkään.
Aiomme hyökätä Calveran kimppuun,
ja pelottaa pois hänen hevosensa.
Sitten hän joutuu hyökkäämään jalan.
Minä menen mukaan. Tunnen joka kiven.
Ei, sinä jäät. Olet täällä vastuussa.
Voit luottaa minuun.
Tiedän että voin.
- He ovat suunnanneet kylään. - Ei.
Olisimme kuulleet laukaukset.
He ovat menneet.
lltaa.
Kuolette joka ikinen.
Näin helposti.
Sitäkö haluatte?
Onko meillä mahdollisuus valita?
Tietysti.
lstu alas.
Puhutaan.
Tilanne on kääntynyt ylösalaisin, eikö vaan?
Taidat ihmetellä miten.
Ystävänne eivät pidä teistä enää paljon.
Pakotitte heidät tekemään liian monta ratkaisua.
Minun kanssani ratkaisuja on vain yksi.
Teette kuten käsken.
Ei ole syytä hämmästellä.
Ystäväni Sotero järjesti meille sisäänpääsyn.
Ymmärrättekö?
Mutta nyt takaisin
asiaan!
Voisin tappaa teidät kaikki. Oletteko samaa mieltä?
No ette ainakaan ole eri mieltä.
- Mutta en halua tappaa teitä. - Miksi olette niin antelias?
Olen käytännöllinen. Pohjoisessa kuullaan siitä.
Jotkut ystävänne saattavat vaivata minua lisää.
En halua vaivoja.
Meillä on täällä sanonta.
Varas, joka varastaa varkaalta, saa sadan vuoden armahduksen.
Mitä siitä seuraa? Vain yksi asia. Minä armahdan teidät.
- Ratsastakaa eteenpäin. - lhan siitä vaanko?
Siitä vaan...
Teen sen helpommaksi teille. Haluatteko ruokaa?
Antakaa heille ruokaa.
Haluatteko vettä? Selvä. Vettä.
Haluatteko hevosia? Satuloituna ja odottamassa.
Haluatteko aseita?
Aseet ja asevyöt otatte pois ja laitatte tähän.
Entä kyläläiset?
Kyläläisten kohtalo on sama, tapoimme teidät ensin tai emme.
Tämä on vain pieni voimanosoitus.
Että kyläläiset näkevät, kuka on pomo.
Menkää, sitten saatte pyssynne takaisin.
Tiedän, ettette käytä aseitanne minua vastaan.
Vain hullu tekisi saman virheen kahdesti.
En ymmärrä, miksi sinunlaisesi mies rupesi tehtävään alun pitäen.
- Sitä ihmettelen itsekin. - lhan totta. Miksi teit sen?
Joku El Pasossa otti vaatteensa pois ja hyppäsi kaktuksen päälle.
Kysyin häneltä saman kysymyksen: miksi?
Ja mitä tapahtui?
Hän sanoi ´´Se tuntui silloin hyvältä ajatukselta.´´
Hyvä.
Selvä.
Hakekaa vaatteet ja satulalaukut. Ottakaa kaikki mitä haluatte.
Ystävänne tuolla ovat teille ainakin sen velkaa.
Santos, hae karabiinit. Cirillo, kiväärit.
Kuule, kun tein ensimmäisen palkatun pyssykeikkani,
yksi kaveri sanoi minulle: ´´Vin, et saa antaa tunteille sijaa.´´
Se on sinunkin ongelmasi.
En tarvitse sinua kertomaan, mikä ongelmani on.
Kuten sanoin, se on ongelmasi.
Sinä sekaannuit tämän kylän asukkaiden asioihin.
Etkö koskaan väsy kuulemaan omaa ääntäsi?
Ymmärrän ongelmasi hyvin siksi,
että jouduin itse samaan loukkuun.
Juuri niin.
Ensimmäisenä päivänä täällä rupesin ajattelemaan,
että ehkä voisin panna aseen pois, asettua aloilleni, ostaa maapalan
ja kasvattaa karjaa.
Ei haittaisi, että paikalliset tietävät menneisyydestäni.
En halunnut sinun tuntevan itseäsi ainoaksi ääliöksi tässä kaupungissa.
- Voimmeko tulla mukaasi, Bernardo? - Ette.
- Sinähän pidät meistä? - Niin kai.
- Olethan yksi meistä? - Jep, olen todella yksi teistä.
- Otathan meidät mukaan? - En.
Häpeämme asua täällä. lsämme ovat pelkureita.
Älä enää ikinä sano noin isistänne.
He eivät ole pelkureita.
Luulet, että olen urhea, koska kannan asetta.
lsänne ovat paljon urheampia, koska he kantavat myös vastuuta.
Teistä, veljistänne, sisaristanne ja äideistänne.
Tämä vastuu on kuin raskas tonnin painoinen kivi.
Se taivuttaa ja vääntää heitä ja lopuksi peittää heidät kokonaan.
Kukaan ei pakota heitä siihen. He tekevät niin, koska haluavat.
Minulla ei ole koskaan ollut sellaista rohkeutta.
Maanviljelys,
raataminen ilman onnistumisen takeita, se vasta on urheutta.
Juuri siksi en harkinnut maanviljelijäksi ryhtymistä.
Enkä koskaan aiokaan ryhtyä.
Te pärjäätte paremmin rajan toisella puolella.
Siellä voitte varastaa karjaa, ryöstää junia.
Eikä teidän tarvitse pakoilla kuin sheriffiä ja järjestysmiestä.
Ryöstin kerran pankin Texasissa.
Hallituksenne tuli perään kokonaisen armeijan kanssa.
Kysymyksessä oli yksi pieni pankki. Ymmärrättekö?
Texasissa vain teksasilaiset saavat ryöstellä pankkeja.
Tiesin, että he pettäisivät meidät.
Maajussit...
Maajussit.
Ei kunniaa, ei lojaalisuutta, ei mitään.
He eivät piittaa muusta kuin sadostaan ja hemmetin pellostaan.
Vihaan heitä.
- Vihaan heitä kaikkia. - Tietysti vihaat heitä!
Koska itse olet kotoisin juuri tuollaisesta kylästä.
Olit itse maajussi.
Kyllä.
Kyllä, olin yksi heitä.
Mutta kuka meistä tekee tällaisia?
Aseistetut miehet.
Miehet, kuten Calvera ja sinä.
Ja nyt minä itse.
Mitä sitten odotat meiltä?
Kukaan ei heitä minulle pyssyäni ja käske pakoon.
Minulla kesti kauan tajuta se.
Mutta tunnen kuuluvani kylään ja kaipaan valkoisisiin lakanoihin.
Haluan ratsastaa takaisin.
Olette hulluja. He eivät auta teitä. Se on liian vaarallista.
Harry, kukaan ei pyydä sinua menemään takaisin.
Jatka vain matkaa, Harry. Se käy kyllä.
Voit olla varma, että jatkan.
Tule Lee. Jos he haluavat tapetuksi, kuolkoot.
Jatka matkaa Lee. Et ole kenellekään velkaa.
Paitsi itselleni.
Olet hullu. Te kaikki olette.
Tule.
Odota, Chris, hommaan sinut pois sieltä.
- Chris... - Niin, Harry?
En halua kuolla turhaan.
Emmehän tulleet vain maissia ja chilipaprikoita vahtimaan.
Sinähän tiesit kaiken aikaa jostain muustakin?
Kyllä, Harry. Olit koko ajan oikeilla jäljillä.
Tiesin sen.
Mitä se oli?
Kultaa.
- Säkeittäin. - Kuulostaa upealta.
- Miten paljon? - Ainakin puolen miljoonan edestä.
- Paljonko minä olisin saanut? - Noin 70 000.
Hitto nyt kaduttaa.
Ehkä et joudu katumaan kauan.
Tulit takaisin.
Tällaiseen paikkaan.
Miksi?
Sinunlaisesi mies?
Miksi?
- Bernardo. Bernardo. - Ei. Ei, menkää takaisin.
Emme me tarkoittaneet...
Emme me tarkoittaneet sinulle käyvän näin.
Ymmärrättekö?
Sanoinhan niin. lsänne ovat urheita.
Mikä nimeni on?
- Bernardo. - Bernardo.
Olette hitto oikeassa.
Voisitte jäädä.
Heille sopisi, jos jäisitte.
- Heille sopisi myös, jos lähtisimme. - Kyllä. Taistelu on lopussa.
Työ on tehty.
Heistä joka vuodenajalla on omat tehtävänsä.
Jos kiitollisuudella olisi oma vuodenaika, he osoittaisivat sitä enemmän.
Emme saaneet enempää kuin odotimmekaan.
Vain maanviljelijät voittivat.
He jäävät tänne ikuisiksi ajoiksi.
He ovat kuin maa, jota viljelevät.
Te autoitte heitä pääsemään eroon Calverasta,
samalla lailla kun tuulenpuuska karkottaa heidän heinäsirkkansa.
Te olette kuin tuuli,
joka puhaltaa maan yli ja jatkaa nyt matkaa.
Herran haltuun.
Vanhus oli oikeassa.
Vain maanviljelijät voittivat.
Me hävisimme.